- Hvem er det? - Eventyret vårt begynte dårlig.
På flukt fra troll landet vi i et magisk land.
Vi skal beskytte dere så dere kan oppfylle spådommen.
- Hvem sendte dere? - Oberon og Titania.
Spådommen snakker om de mektigste. Det er dragen.
- Så vi må finne dragen. - Før trollene finner den.
Her venter døden dem.
Med hjelp fra våre nye venner fant vi dragen.
Spådommen gikk i oppfyllelse og vi kunne dra hjem.
Men trollene hadde andre planer.
Hold ut, Cassie.
Det vil lære ham.
Pappa.
- Husker du meg? - Jeg husker hudproblemet.
De unge er mine.
Professor, timen har begynt.
- Leksjon nummer én ... - Timen er over. Det har ringt.
Er det så ille?
Jenter, kom dere nedenunder.
Er noe brukket?
For et sted.
Hvor er de små vennene?
Er dette magi?
Jeg vet at dere er her. Nydelig.
Vis dere.
Vel, vel, vel.
Dette er min heldige dag.
Det er min skjebne.
Kan det være sant?
All makt er min.
Tilbaketrekning. Alle tilbake til skipet.
Fort, latsabber. Tilbake til skipet
Jeg har ham. Jeg har ham.
Bare flykt, feiging.
- Godt jobbet, Malachi. - Du også.
All makt er min.
Det er over. Vi har mistet drageskallen.
- Opp med farten, karer. - Vi lever tross alt.
- Uten skallen har vi ingenting. - Du har gått deg vill.
- Hva med spådommen? - Den sier ...
- Han har rett. - Det er nok, unge dame.
Stakkars Malachi.
- Hva skal vi gjøre? - Jeg er lei for det.
Vi drar hjem før det skjer flere ulykker.
- Hadde du bare ikke skreket slik. - Det er din skyld.
Aktiver wunterlaben.
Jeg forstår deg om du vil sende meg tilbake.
- Dette er ikke din skyld. - Nei, det var trollene.
Sebastian, wunterlaben.
- Den er ødelagt. - Kan den repareres?
Beklager.
Den gamle kunnskapen er gått tapt. Bare Malachi vet hvordan den virker.
Dette er slutten.
Uten ham kommer vi aldri hjem.
Forsvinn.
De har mistet skallen. Skotos vil samle klanene -
- og angripe oss. Og nå ... - Ta det med ro, gemal.
Hva har du å si, gamle vismann?
Stol på deres søken. Hjelp dem med fare for eget liv.
Hold munn.
Gi professoren tid til å overvinne sorgen -
- og finne en måte. - Han er på skattejakt.
Aisling aner ikke noe om dragens kraft.
Og heller ikke om troens makt her.
Han har jo funnet forbundsfeller.
Han er svak, Titania.
Feenes rike vil gå under om ikke spådommen går i oppfyllelse.
Frykt ikke, gemal.
Cassie og Miranda er rene i hjertet.
For en vanskelig situasjon.
- Er alle klanlederne her? - Ja, herre.
- Gi meg drageskallen. - Her er den.
- Hei, jeg er nestkommanderende. - Jeg var her først.
Det holder.
Jeg står foran Det hellige råd -
- for å kreve lederskapet over alle klanene.
- Du har ikke rett til det. - Det har jeg.
- Løgner. - Ti stille.
Ord kan lyve.
Men her kan dere selv se beviset.
Jeg, Skotos, -
- den øverste leder for alle stammene på trollenes øy, -
- har med mine egne hender slått vår eldste fiende.
Dragen.
Hvem nekter meg min rett nå?
Skallen må ikke være funnet eller stjålet.
Kan du bevise at du har drept ham?
Dette er beviset. Cratch.
Flere innvendinger?
Det holder.
Jeg elsker en god diskusjon.
Gi meg den.
Se godt på den.
Jeg påkaller dragens kraft.
Jeg påkaller -
- dragens kraft ...
For å lede oss til seier.
Jeg trodde ikke slik sorg skulle vente oss i denne verden.
Men mamma lærte oss å aldri gi opp håpet.
Tro kan utrette mirakler.
Jeg ba for Malachi og at vi skulle finne veien hjem.
Pappa skrek til meg da vi kranglet.
Det ser håpløst ut.
Får vi ikke reparert wunterlaben, -
- er vi fanget i denne verdenen.
Pappa leter etter en løsning i biblioteket.
Det ser håpløst ut.
Ikke vær dum, mamma. Du kommer til å leve lenge.
- Husker du ... - Mamma?
Ingen lever evig. Derfor har jeg dere to.
Du blir en tapper kriger.
Og du får ri en enhjørning. Kom igjen.
Mamma?
Jeg må friske opp gresken min.
Har du funnet noe?
En kjærlighetsdrikk som varmer et kaldt hjerte.
Ikke det vi leter etter, men hvem vet?
Dette er mer for meg enn for Malachi.
- Ditt hjerte er ikke kaldt - Hvordan kan det ikke være det?
Det var mitt eneste forsvar mot galskapen.
Det er over nå. Nå er du hos venner.
- Venner. - En holder.
Det sa kona mi, Lily, alltid.
Hun var sikkert en spesiell kvinne.
Den beste som fantes.
Døtrene hennes likner på henne.
- De er vakre som prinsesser. - Takk.
Hun har en krigers hjerte.
Jeg gjør mitt beste for å oppdra henne alene, men ...
Lily var mye flinkere til det.
Vær glad du hadde en sånn kjærlighet.
Det er jeg også.
Er hun ikke ferdig ennå?
Hun er klar, leder.
- Hva sier du til dette, Oberon? - Passende for en konge.
Sannelig.
Konger må holde sammen.
Ok, gi meg tryllestaven.
Den blå.
Er dette nødvendig?
- En ekte magiker, pappa. - Ålreit.
Jeg kombinerer to formler.
En som reverserer ting.
Og en for å vekke.
Så langt har vi kommet i våre undersøkelser.
Medusa, du står her.
Husk at når jeg slår på krystallet med tryllestaven -
- skal dere begynne. Bli stående der dere står.
Ingen ulykker denne gangen. Klare?
Klar.
Unnskyld. Jeg glemte det.
Sånn.
Medusas blikk gjør kjød til stein.
Malachi, dverg og venn, kom hjem.
En gang til. Nok en gang hun stirrer for å oppheve forbannelsen.
Vi ber nå.
Snu alt på hodet.
Det går.
- Han snus på hodet. - En annen krystall.
Vi prøvde alt, men det gikk ikke.
Medusa fant ut om et magikeruniversitet.
- Men ingen visste hvor det var. - Her kanskje.
- Den har flyttet seg i morgen. - Hvordan er det mulig?
- Forsvinner de ikke i din verden? - Hvordan kan du lese kartet?
Malachi kjenner farvannet.
- Har du sett der? - Jeg mener det må være her.
Der oppe.
Magiker-universitet
Jeg fant det.
- Hva er dette for noe? - Magi.
Du tuller.
Unnskyld meg, sir.
Er dette magiker-universitetet?
- Hvordan kan noen tenke her? - Vi trenger din hjelp, sir.
- Har dere kommet på avveie? - Vi kommer fra en annen verden.
- Det gjelder oss alle. - Malachi er forsteinet.
Vi vil ha ham tilbake. Hjelp oss.
Gjerne. Jeg lytter gjerne på en fantastisk historie.
- Magien min fungerer ikke. - Forbauser meg ikke.
- Hvordan det? - I magi ...
- Får du ikke stille spørsmål. - Det går aldri bra første gang.
- Kan du trylle ham tilbake? - Det er dumt å prøve.
Dette er ingen vanlig forvandling, men en transformasjon.
- Jeg skjønner ikke forskjellen. - Etter 300 års studier -
- vil du forstå.
lfølge mine beregninger har du tre problemer, professor.
Å oppfylle spådommen ved å slå trollene.
Finne veien hjem ...
Og redde dvergvennen din.
Det er interessant.
Ytterst fascinerende. Det er enda større krefter til stede.
- Denne reisen har et mål til. - Hva da?
Jeg får ikke avsløre skjebnen. Det er første leksjon her.
Det gjør livet ganske merkelig.
Enhjuling. Ensformig. Nei.
Enhjørning. Fødsel. Omsorg og foring.
Her er det: magiske egenskaper.
Ifølge legenden kan en enhjørnings tårer -
- forandre lad stein til kjøtt og blod.
- Vi må finne en enhjørning. - Først må du ha en prinsesse.
- Disse jentene er som prinsesser. - Det kan gå.
Og du må kunne by enhjørningen et sølveple.
- Det har jeg ikke sett. - De er sjeldne.
Noen som dyrker dem, bor i skogen litt lenger mot øst.
- Vil han selge oss et eple? - Det tviler jeg på.
Normalt er jeg imot å stjele, men dette er deres eneste sjanse.
Olaf blir ikke glad om han bare mister et eple.
- Olaf? - Olaf, kjempen.
Nei, det blir ikke lett.
- Beina mine gir snart opp. - Det er ikke langt.
Se. Der er det.
Det er bare vann.
- Kom, Miranda. - Bare gi meg eplene.
- Jeg vil ikke bli våt. - Et par epler savner han ikke.
- Han vil sikkert forstå. - Her.
Et prakteksemplar. Vær så god.
Vi plukket dem til deg. Slipp meg.
Vær så snill.
- Stilig. Er det fløyel? - Nei, det er ren silke.
Nydelig.
Kom tilbake.
Jenter, pass opp.
- Pass opp. - Det er langt nok. Flink kjempe.
- Han tror vi er prinsesser. - Reis deg, Olaf.
Eplet.
- Pappa. - Hva er det?
Det er mammas tegning.
- Det er et sikkert tegn. -Akkurat det samme.
Gå og still deg foran treet. akkurat som på tegningen.
Alt stemmer. Det er vår skjebne å være her.
Miranda, vent.
Hvordan klarte du det?
Ved å tro at jeg kunne. Slik er det i denne verdenen.
Det er jentene mine.
Ro. Fortere. Få opp farten.
Fram mot seier!
Fremad, latsabber.
Vi har gitt enhjørningen sølveplet.
Og vi har våre prinsesser.
Spørsmålet er hvordan vi får den til å gråte?
Vi må ikke gjøre den noe vondt.
Selvsagt.
Uten wunterlaben kommer vi ikke hjem.
Drageskallen er vekk og spådommen er ikke oppfylt.
Pappa tror at Oberon og Titania vet råd.
- Hva er det? - Stanken. Vannet er mørkere.
- Føler du det også? - Noe er i gjære.
Land i sikte. Feenes øy.
Sett alle kluter til. Det er kanskje for sent allerede.
Forsiktig.
Vent.
Troll. Mange.
Denne veien.
Hva skjer med en dryade uten tre?
- Det vil du ikke vite. - Kanskje hun unnslapp.
Jeg håper det.
Oberon og Titania kan ikke være døde. Eller kanskje?
Seneschal.
Vismannen og hans jomfruer. Hva gjør dere her?
Titania og Oberon må hjelpe oss.
Spådommen sier at dere selv må fullføre deres søken.
- Hvor er alle? - Flyktet.
Vi holder oss skjult. Kongen er savnet.
Jeg frykter det verste.
Hva skal vi gjøre?
Til oss skal komme en mann av stor klokskap -
- og to jomfruer, rene av hjerte -
- fra den andre siden av havet.
Deres hånd skal befri fangede helter, -
- lege våre gamle sår -
- og vekke til live den mektigste av oss.
Du kjenner ham på disse tegn:
Et sverd, et skip og et seil som sier:
- "Credendo vides". - Ved å tro, får man se.
Stol på deres oppdrag. Hjelp dem.
Beklager. Vi kan ikke hjelpe dere nå.
Det teller som et trekk.
Bare gjør det.
Det er urettferdig. Du hjelper ham.
Kunne han bare snakke. Han vet sikkert hvordan vi kommer hjem.
Vi skulle dratt tilbake med en gang. Da hadde vi ikke vært her.
Er du sint på meg?
Jeg er sint på alle. Jeg vil ikke bli her.
Vi hører til her.
Hva savner du mest?
Ting jeg ikke syntes var viktig før.
Vennene mine og skolen.
Steve, kanskje. Jeg vet ikke.
Og du?
Jeg savner alt.
Vet du hva jeg ikke savner? I hvert fall ikke så mye.
Mamma. Fordi hun er her.
Jeg tenker alltid på henne. Lukker jeg øynene, ser jeg henne.
Jeg kjenner parfymen hennes.
Når jeg går inn på rommet hennes, er det som om hun er der.
Det føler jeg også.
Går det?
Og ingen drageild for å forme feenes gull.
- Sjansen for det er liten. - Veldig liten.
Lyst på en øvingsrunde?
Skulle ønske jeg aldri fikk bruk for den igjen.
Si hva du har på hjertet.
Problemer har en lei tendens til plutselig å dukke opp.
- Når du minst venter det. - Vi må vekk fra trollene.
Det vi tror, kommer til å skje.
Hva skal jeg med billig magi?
Du skulle hindre spådommen. Altså tilintetgjøre dem.
Du skulle spare feenes rike om jeg stoppet de dødelige.
Dette er mektig magi.
Ikke flere fe-triks. Grip ham.
Du vet ikke hva dette er. La meg vise deg kraften.
ldiot.
Jeg trenger deg ikke.
Du glemmer at vi troll har krefter også.
Si meg, Oberon, hvordan føles det å være en av oss?
Gjør hva du vil.
Men hold ditt ord og spar mitt kongerike.
Ditt kongerike skal bli mitt.
Så snart jeg er kvitt disse plageåndene.
Er den reparert?
Ingen "og de levde lykkelig alle sine dager" for oss.
Det kommer nedenfra.
Se der. En sjøorm. Kom dere inn.
Hva skjer? Hvor er Miranda?
Du trenger ikke min magi.
Hvordan kan jeg gi noen noe -
- som har så mange gaver selv?
Dette er gemen trollmagi.
Vi må gjemme oss for dem.
- Latterlig. - Er du ikke enig?
Jeg har vært i din verden, professor.
Jeg er ikke noe geni, men dette så jeg:
Du finner troll over alt. De ser kanskje annerledes ut.
De kaller seg noe annet, men troll er det.
De liker å rive ned ting.
Alt skal se likt ut.
De hersker med frykt og store ord.
Du kan ikke unngå dem.
Hva tror du?
Den som flykter, dør.
Mot et troll, kan du bare gjøre en ting. Kjempe.
- Du er frisk igjen. - Hva skjedde?
Jeg ropte på havfruen.
Du klarte det.
Slik er det i denne verdenen.
-Alt er i orden. - Takk og lov.
Vi må vekk. Det er for farlig her.
Vel? Hvor hen, professor?
Ikke vær redd. Du vil gjøre det rette.
Alan, følg ditt hjertes stemme.
- Kaptein. - Ja, professor?
Sett kurs mot trollenes øy.
Ja, professor. Sebastian, opp på dekk. Fort.
Vi kaster bort tiden på dette.
Hvem vil våge seg opp på en strand vi vokter?
Tror du at Skotos bryr seg om oss?
- Hvem der? - Unnskyld.
Kan dere vise meg veien til Det hellige sted?
Ok. Kom, fort.
Vi deler oss. Malachi, Sebastian, Medusa, den veien.
Vi tar den nordre veien. Vi møtes her.
Lykke til.
Kom igjen.
Se for en herlig gjeng.
- Du glemte skallen. - Jeg er trollenes øverste leder.
- Jeg glemmer ikke noe. -Akkurat.
- Hva var det? -Akkurat.
Store ... allmektige fører.
Dere der. Vokt mitt palass med deres ynkelige liv.
Følg meg.
Ynkelige slaver.
Kom igjen.
Fortere.
Slaver.
- Hva er det? - Smier. Til å lage våpen.
Jeg dør heller enn å bli slave igjen.
Her. Denne passer deg.
Hold dere bak meg.
Vær stille.
Mine troll.
Lojale undersåtter. Hør meg.
Tiden er inne.
Vår tid. Trollenes tid.
Dragen, Oberon og Titania, -
- som kalte seg konge og dronning -
- ligger for våre føtter.
Men dette er bare begynnelsen.
Det fins flere øyer. Andre verdener å erobre.
Jeg, Skotos, har reist gjennom malstrømmen -
- til disse verdenene. Jeg har sett dem med egne øyne.
Vi har fanget morderen Aisling, den utvalgte, -
- i en sånn verden og vi har slått ham.
Hans verden er ufattelig rik.
Den er klar til å plyndres.
- Folkene der er svake. - Vær stille.
- De skal føle at de er små. - Jeg kan ta vaktene.
Hvis de slår alarm, er vi fortapt. Følg meg.
Vil dere se skallen?
Skallebærer, vis dem drageskallen.
- Den er i palasset ditt. - Vær stille.
Sier du at du ...
- Cratch ... - Vi trenger en avledningsmanøver.
- Har glemt skallen? - Ikke jeg. Jeg sa til deg ...
Bind ham.
Nå skal dere få se hva som skjer med troll som ikke adlyder meg.
- Hvor er hun. Hvor er Cassie? - Der.
Hei, karer.
Ta skallen. Jeg syns jeg så Cassie.
- Hent skallen. Skynd deg. - Ok, fort, fort.
Som leder må jeg straffe de som bryter lovene.
Men jeg forsikrer deg at jeg personlig skal velge en straff.
Det kan jeg love dere.
Hva har vi her?
Vi har en gjest.
En gjest, sa du?
En spion, mener du.
- Jeg tenkte det. - Det holder. Bind henne.
Fort, jeg hørte Cassie.
Her på trollenes øy medfører spionasje dødsstraff.
Når jeg tenker etter, medfører enhver forseelse dødsstraff her.
Jeg er ingen spion.
Ålreit, hvis du ikke er en spion, hva er du da?
Kanskje en lekker aftensrett?
Miranda, hør godt etter.
- Bring skallen til Malachi. - Og du da?
- Vi må redde Cassie. - Bare le.
Jeg kom for å advare dere.
I spådommens navn krever jeg at dere løslater meg.
Jeg krever at dere slutter å føre krig.
- Og ellers? - Mog!
- Spådommen. - Stol på deres søken.
Hjelp dem, med fare for eget liv. De fordriver mørket.
Det betyr dere.
Vi er troll. Det er i vår natur å krige.
- Jeg etterlater dere ikke. - Du kan redde skallen.
Uten skallen er alt håp ute.
- Du klarer det. - Jeg kan ikke.
Kom igjen.
- Vær forsiktig. - Men ...
Dere kan forandre dere. Jeg vet alt om troll.
- Dere har ikke alltid vært onde. - Det er ikke sant.
Jeg har møtt alle slags vesener her.
Feer, dverger, alver og mange andre.
Alle har vært snille og storsinnede.
Selv Olaf. Og han er en menneskeetende kjempe.
Tror du virkelig -
- at om vi ... virkelig skulle forandre oss, -
- at de andre i denne verdenen ville se på oss som deres like?
Tross vårt røffe utseende og dårlige manerer?
Det tror jeg.
Jeg tror.
Det er det som gir deg styrke.
- Jeg skal tenke på det du sa. - Du vil ikke angre.
Heldigvis for meg -
- tenker troll bedre på full mage.
Gjør klar lavagropen.
- Er du klar? - Alltid.
Middels stekt.
Pappa.
Hjelp.
Se der. Stopp dem.
- Hjelp. - Se. Der.
- Tilbake. - Hjelp.
Grip dem. Utslett dem.
Tilbake.
Sfinksen.
- Slipp henne. Hun er min. - Pappa.
- Følg meg. Cassie er reddet. - Jeg blir og slåss.
Tenk på spådommen. Dra.
- Hva er det? - Hvor er resten?
- De trenger hjelp. - I gruven.
Jeg klarer det.
Flykt med enhjørningen.
- Denne veien. - Hallo der. Hei der.
- Onde troll. - Sebastian, løp.
Løp.
Jeg er ikke redd. Jeg er ikke redd.
- Vi skal finne dem, leder. - Jeg kan lukte dem.
De er like ved. Vi skal knuse dem.
Vi må ha skallen.
-Alle trollene er ute og leter. - Best for dem.
Hvis de er glad i livet.
Kanskje det fins en annen måte å finne den på.
Kom igjen.
- Hyss. Vær rolig. - Hvor er Cassie?
- Hun er trygg hos sfinksen. - Sfinksen. Henne hadde jeg glemt.
- Hun glemte ikke oss. - Hva med minotauren?
Han klarte seg ikke.
Ennå er ikke alt tapt. For en stank.
- Ikke spør. - Jeg tar skallen.
La meg.
Hat meg.
Kong Oberon. Hva har skjedd med deg?
La meg være alene med skammen. Kall meg aldri konge igjen.
Hat meg.
Kom igjen, fortere. Bær bort steinen. Skynd deg.
Vi må gjøre noe.
Velkommen til mitt fe-hoff.
Du, slave ...
Skal bære dobbelt så tungt resten av livet -
- hvis du ikke sier meg hvor skallen er.
Du hørte hva jeg sa, beist.
Ikke noe svar? Hvor er de?
Ålreit. Vi skal se hvor modig du er.
Slutt deg til oss. Vi kan trenge deg.
Menneskevennene dine bryr seg ikke om deg.
De bare bruker deg.
Bruk din kraft i en bedre saks tjeneste.
Hvor er de?
Din sta okse, hvor er de?
Hvor er de dødelige?
Hva sier dere til en minotaur ...
Uten horn?
Jeg spør deg for siste gang.
Hvor er de?
I sikkerhet.
Hei, feiging. Ser du etter dette?
Kom igjen.
- Hva nå? - Løp.
Et spann med gull til troller som bringer meg Aislings hode.
En kiste med gull til den som bringer meg drageskallen.
Pappa. Miranda. Kom hit med skallen.
Bli stående, Cassie.
- Hold deg fast. - Dette er ikke sant.
Jeg skal ta deg, Aisling.
Den er min. Drageskallen er min.
Den er min. Skallen er min.
Den er min.
Kom her.
Nå har jeg deg.
Skallen.
Du. Jeg skal knuse deg, Aisling.
Pappa.
Cassie, jeg kommer.
Nå har jeg deg, Aisling.
Nå har jeg fått nok av deg.
Ja, ja. Hvorfor ikke?
Kom tilbake. Kom tilbake.
Unna vei. Gi meg den.
Endelig.
Vær en flink jente og gi meg skallen.
- Aldri. - Hvilken nytte har du av den?
Gir du meg skallen, lar jeg familien din leve.
- Jeg tror ikke det. - Tror du virkelig -
- at du har kraften til å påkalle dragen?
Du?
Det er en dødelig her som tror hun har den makten.
Bare en dødelig som tror.
Hvis du gir meg skallen, lar jeg dem leve.
Jeg gir deg mitt ord.
Gi ham skallen.
Det er et godt råd. Hør på faren din.
Jeg gir deg skallen.
"Credendo vides."
Løp for livet.
Løp mot friheten.
Jeg vil hjem.
Jeg også.
Her kommer pannekakene. God morgen, Cassie.
En pannekake? Vær så god. Med blåbær.
- Henter Steve deg? - Vi kranglet i går.
- Om hva da? - Han var påtrengende.
Virker ikke som noen krangel.
Jeg må snakke med universitets rådet om den nye dekanen.
Jeg klar for kamp.
Ikke noe.
Ikke noe. Du spiser. Du spiser aldri noe.
Jeg er sulten. Det er ingen ære i å sulte i hjel.
Liker du dem?
Jeg drømte så rart.
- Om hva? - Vi var på et skip.
- Hva slags skip? - Et magisk skip.
Som det i mammas portefølje.
Hva snakker du om?
Rart. Jeg drømte også.
Får se.
Det var ingen drøm.
"Credendo vides."
Ved å tro, får man se.
Tenk det.
Etter det ble alt som før igjen.
Men noe var forandret.
Mr. Banebridge ville ikke bli dekanus likevel.
Han hadde opplevd noe som ødela nervene hans.
Professor Aisling ble dekanus og vi slapp å flytte.
Jeg kan fortsatt tenke på det vi opplevde og hvordan vi kom hjem.
Da forsto jeg at reisen var det viktigste.
At reisen hadde forandret oss.
Nå vet jeg hva pappa mente med "Credendo vides".
Vi kan være mer enn vi ser.
Noen ganger er det nok at noen tror på deg.
Mama trodde på oss. Det vil jeg alltid bære med meg.
Noen ganger drømmer jeg at jeg ser enhjørningen.
At jeg får dra på nye eventyr.
Jeg drømmer at jeg ser henne igjen.
Men så glir hun vekk.
Men det gjør meg ikke trist.
Fordi jeg vet at dette er det største eventyret av alle.
Og fordi jeg tror.
Og troen går forut for underet.